Första världskriget, eller Det stora kriget
var en global konflikt som varade mellan juli, 1914 och november, 1918.
Den 11:e timmen, den 11:e dagen i den elfte månaden
trädde eldupphör med Tyskland i kraft.
Under krigets sista timmar
började arméerna dra sig tillbaka från sina posteringar
men striderna fortsatte längs fronten
eftersom befälhavare ville erövra mark innan kriget tog slut.
Det här är historien om männen som besteg berg för att segra.
Argonnerna - 8 november, 1918
Kristus lekamen... I Faderns, Sonens och den Helige Andes namn.
Se till att han kommer fram. - Stanna här hos mig.
Kapten Roberts. Vi har letat efter er. - Kan du hämta Richardson?
Har ni några goda nyheter?
Tyvärr inte. Du ska in i smeten igen.
- Vad talar vi om? - 40 eller 50 man.
Tre maskingevär för att blockera eldgivning, granatkastare som support.
- Det låter som vi sitter i skiten. - Om ni träffar värnen med granater...
...är det bara att rycka fram. Tyskarna sprids ut.
Se till att alla har tillräckligt med ammunition.
Skickar du ut 365:e för att flankera oss? De färgade soldaterna?
Med dem på vänstra sidan pressar ni tillbaka den tyska frontlinjen.
- Har de stridsvana? - Spelar det nån roll?
- Är det ett problem? - Om de inte har stridsvana, ja.
Jag vet att vi inte delar uppfattning om de svarta soldaterna.
Men de här grabbarna kan slåss. De är redo.
- Ja, ja. - Är du okej?
Ja... Lite skakig, bara.
- Vad bjuder du mig på? - Brandy, min vän.
Du och din satans brandy.
Fan, och du ljög inte.
God jaktlycka.
Är du okej, Will?
Ja... Lite skakig bara.
Det går över.
Männen är redo.
Ja, vi ser till att få det överstökat.
Håll huvudena lågt, grabbar.
Blyregnet är övergående.
Se till att hunnerna inte får en lätt strid.
Nu är det dags. Det är det här ni tränat för. Det vi förberett oss för.
Ni är alla redo.
Det är ingen fara. Ut med det bara.
Sir.
- Bajonett på. - Bajonett på!
Nu gäller det, gubbar! Vi ses på andra sidan!
Lycka till, sir.
- Är ni träffad, sir? - Nej, jag kan inte!
- Vadå? - Jag klarar det inte!
- Jag klarar det inte! Släpp mig! - Lägg av!
Will! Will! Här borta!
Fortsätt framåt!
Följ efter mig och stanna inte!
- Fortsätt framåt! - Mitt ben!
- Hjälp mig! - Nej, stanna där.
- Vem är er plutonledare? - Det är ni nu, sir.
Gode gud, jag lever. Tack, Jesus!
Skönt att se er, sergeanten. Vet ni var vi är?
Inget ställe jag vill stanna på. De sliter oss i stycken.
Vi måste ha en jäkligt bra plan.
- Såg du nån mer? - Alla andra är skadade eller döda.
- Har vi nån fältradio? - Nej.
Skicka hit en kurir.
Ner, ner. Hör på, vi är över på andra sidan.
Vapnen är inte förstörda. Håll dig nära marken. Gå!
- Jäklar! Jag behöver en ny kurir. - Nej!
- Sir, det börjar bli för farligt här. - Vi måste röra på oss.
Fram med granaterna.
Vänta tills de laddar om, kasta era granater och spring.
På min signal.
Nu!
- Är du oskadd? - Ja, men mina fötter gör så ont.
- Sluta prata. - Jäklar!
- Var har du varit? - Den väger ju ett ton.
Kom igen nu.
Vi har maskingevär och trängtrupper. Vi måste slå ut dem.
Kirby och Pincelli, granater.
Quinn och Cardinni, ni följer mig efter smällen.
Vi hoppar till slutet av skyttegraven. Vi måste bara vara försiktiga.
Din tur. Vänta, vänta.
Nu!
Nu kommer de!
Vill du vara med, Mick?
- Jag rånar inte de döda. - Dumma irländare.
Jäklar!
- Kolla här, Card. - En Luger!
- Varför hittar du de bra grejerna? - Jag har väl tur.
Vem dödade han för att få den?
Inget är visst heligt längre.
Sir?
- Skyttegraven är säkrad. - Tack, korpral.
- Har du skickat en kurir? - Ja, sir.
- Fler nyheter? - Hunnerna är rökta.
Det strömmar in regementen. Vi äger den här marken nu.
Tack, korpral.
Var det nåt annat?
Ja.
Jag menar nej, sir. Det har varit en lång dag.
Vi går och hittar lite riktig mat, korpral.
- Sir. - Sergeanten, korpralen.
Chaumont, Frankrike - 9 november 1918
Översten, det är nåt som ni nog borde känna till.
Vi har brutit oss igenom tyskarnas linjer i Argonne.
- Har det bekräftats? - Ja, två gånger.
"Kompani D, 365:e regementet har forcerat genom tyskarnas frontlinje."
"Rapporterat 07.00, ingen vidare kontakt." Vad är det här?
365 är ett förband med färgade.
Rapporter tyder på att förbandet är omringat eller förlorat.
- Är de fast där? - Det verkar så, sir.
Sir, de flankerar 77:e infanteriet.
- Widdle C:s division? - Ja, sir.
- Har det stått i tidningarna? - Inte än, sir.
Jag måste berätta för generalen. Följ med mig.
Har ni haft nån kontakt med dem?
- Inte än, sir. - Vi ville meddela er direkt.
2:a armén har försökt att avancera i Argonne, och de här lyckades.
Jag begär tillåtelse att tala öppet, sir.
Varsågod, översten.
När eldupphör träder i kraft kommer de allierades senast erövrade mark-
-att bli ockuperat franskt territorium.
- Vad är det du begär av mig? - Ja...
Det är lite komplicerat, sir. Å ena sidan kan pojkarna bli hjältar.
Det skulle stärka moralen hos de färgade där hemma.
- Men å andra sidan... - Tyskarna vill ha tillbaka sin kulle.
Ja, sir.
Det skulle kunna innebära dålig publicitet.
Om alla blir dödade.
- Vet vi om de lever eller är döda? - Vi vet inget än, sir.
Jag vill läsa en sak för dig.
"Negrer, precis som andra människor, agerar utifrån motiv."
"Varför skulle de göra något för oss"-
- "om inte vi gör något för dem?"
"Om de riskerar sina liv för oss"-
- "måste de drivas av starka motiv"-
- "till och med löftet om frihet."
"Och löften som har yttrats måste också hållas."
"En dag kommer vi att få fred, och då kommer en del svarta män"-
- "att minnas hur de genom tystnad, stadig blick och dragna vapen"-
- "hjälpte mänskligheten att nå detta fullbordande."
"Men jag befarar dock att det kommer att finnas vita män som glömmer"-
- "att de med ondskefulla hjärtan och svekfullt tal"-
- "strävade efter att hindra detta."
"Er förbundne, Abe Lincoln."
Döda eller levande, de här pojkarna har offrat mycket i detta krig.
Vi ska faktiskt hitta dem...
...och sen få ner den från höjden.
Jag vill ha resultat, inte ursäkter!
Om inte 369:e regementet levererar artilleri till fronten kommer fan lös!
Vi har för många dödsfall. Se nu till att utföra ordern!
Artilleriet skulle ha ordnat en väg åt oss till den här sektorn.
Men de har inte lyckats träffa nåt. Kan du begripa?
De har inte träffat ett mål under hela jävla kriget. Hur gick det för dig?
Vi har rensat sektor 3.
Det var där vi stötte på de färgade soldaterna från 365:e plutonen.
Ingen verkar veta var de är nu.
Pojkarna i 40:e har inte fått tillräckligt med träning.
En del av dem hade inte ens gevär.
Motstånd?
Det var kulsprutor att ta sig förbi och vi spred inte ut oss.
Vi fick ta oss igenom skyttegravarna, en efter en.
Hela min pluton gick åt.
Hur många döda?
Döda?
Ja, sir.
- Det var ett svårt uppdrag, Will. - Ja, det var det.
- Det är skönt att vara tillbaka. - Jag har ett nytt uppdrag åt dig.
Plutonen med färgade soldater sitter fast bakom fiendens linjer.
Man vill att en sökgrupp ger sig ut, hittar dem och för dem tillbaka.
Jag vet inte, sir... Vissa mannar kommer inte överens med färgade.
Det är order från högsta ort.
Ja, sir.
Ge mig den andra kartan.
- Kan jag hjälpa till med nåt, kapten? - Jag söker menig Cain.
Jenkins, lyft på ditt lata arsle.
- Se om du kan hitta Cain. - Ja, sir.
Jag vet inte vad du ska med honom till. Negrer vet ju ingenting.
Ursäkta?
Ska du leta efter Roberts pluton? Jäklar...
Jag tycker att vi låter fransmännen ta hand om negrerna.
Jag vet inget om det, kapten.
Har du aldrig haft en nigger under ditt befäl?
- Nej. - Besvärligt gäng, de där.
- De är inte lika smarta som du och jag. - Det vet jag inget om.
Onkel Sam klär dem i uniform-
- och kallar dem soldater. Allt är bara för syns skull.
Jag ska ge dig ett råd, kapten.
Hitta inte de där niggrerna. De förtjänar allt de får.
Du vill väl inte ha det så här? Man blir fast med de här dumma aporna.
Tänker du bara stå där?
Menig John A. Cain, till tjänstgöring, sir.
Där ser du. Niggrer kan visst uppföra sig.
Du har blivit omplacerad...
...för tjänstgöring under kaptenen här.
Förstått?
Uppfattat... sir.
Är du uppkäftig, pojk?
- Menig, utrustning och gevär? - Nej, sir.
Vi ordnar fram det. - Tack, kapten.
Jag tar över nu.
Rivers. Kom ihåg vad jag sa.
Du vill inte sluta som mig.
Kapten.
- Hur går det här uppe, kapten? - Bara bra.
- Hur går det för honom? - Vi vet ändå inte om han gått vilse.
Men han vet väl vart han ska?
Vi är på väg till deras senaste kända position.
Tror ni att de finns kvar där ute?
De är amerikanska soldater.
- Ja, men lever de? - Jag vet inte.
Det är svårt att veta.
Kriget kanske är över innan vi hittar dem.
Ja, men när har vi nånsin haft en sån tur?
Nån gång ska vara den första, sir.
Thomas.
- Sergeant, vad har vi här? - En smärtläger, sir.
- Kapten! Kapten... - Vad händer här, syster?
- Röda korsets fältsjukhus. - Ni är långt hemifrån.
Miss Clairborne.
- Vilka är alla dessa? - Från lite överallt.
De har utsatts för gas. Vi gör vad vi kan här och skickar sen iväg dem.
- Är det tyskar jag ser? - Ja, de också.
Alla är lika värda i Röda korsets ögon.
- Ni är inte säkra här, miss. - Går någon säker när det är krig?
- Är det för att jag är kvinna? - Nej, jag...
Jag uppskattar er oro, men det var det här jag anmälde mig till.
- Är ni här för att hjälpa till? - Det hade vi gärna gjort.
Men vi försöker kontakta plutonen som hamnade bakom fiendens linjer.
- Vet ni var de kan vara? - Några kom hit i morse.
Menig Cain!
- Kan du föra oss till dem? - Ja.
Vill du ha ett till?
- Bort med kortleken, mina herrar. - Nåt nytt?
Hör på nu. Tyskarna vet att kriget i stort sett är över.
Mark som kontrolleras av allierade kommer att bli fransk landsbygd.
- Det gillar nog fransmännen att höra. - Joseph sa att de var fast på en höjd.
Vi är här, och höjd nr 473 ligger nordväst om oss nu.
Det är områdets högsta höjd. De kan vara där.
- Vet vi ens om de lever? - Joseph sa att de var där.
- Vem har frågat dig? - Döda eller levande, vi följer order.
Några frågor? Jag ställde en fråga: några frågor?
- Nej, sir. - Då så. Gör er redo.
På med utrustningen, grabbar.
Vi ska hitta några borttappade niggrer. Vi borde låta tyskarna göra slut...
- Lägg ner det där! - Är ni på hans sida?
- Cardinni, lugna ner dig. - Packa ihop och håll klaffen.
Vad tror du?
Jag vet inte. Det är svårt att säga...
- De kanske har nåt att äta. - De kanske inte är hemma.
Mick, jag ser inte ett skit.
- Jag tycker det ser övergivet ut. - Det betyder inte att det är det.
Taktisk framryckning, två och två. Vem ställer upp?
- Vem ställer upp? - Jag går.
Jag går.
På min signal...
- Bra gömställe. - Skjut med kulsprutegeväret.
Quinn och Pincelli, er tur.
Quinn och Pincelli, det är er tur. Sätt fart!
Jag måste ladda om.
Deras maskingevär strimlar oss i bitar. De har min position.
Spring, spring! Det är er tur.
- Du skulle ju aldrig göra så igen. - Jag ljög.
Den har fastnat!
- Har du några fler äss i rockärmen? - Nej, det var allt.
Det är vår tur.
- Vad i helvete var det där? - Säkrat!
- Säkrat. - Sir?
- Är ni oskadda? Vilken skottlossning. - Ja.
- Vem är ditt befäl? - General Russel Simmons, 33:e.
Jag är kapten Will Rivers från 432:a.
Tyskarna anföll och vi delades upp. Vi såg dem inte förrän ni avslöjade dem.
Vi har letat efter dem hela dagen. De har ödelagt våra spaningsgrupper.
- Ville ni meddela att kriget är slut? - Nej, tyvärr inte.
Vi försöker kontakta en pluton från 365:e som är omringade.
Buffalo-soldater?
- Vet du var de är? - Ni måste följa med mig, sir.
Kom in.
- Stör jag, sir? - Inte alls. Kom in.
Ni ville säkert veta att tyskarna har skrivit under vapenvilan.
Jag fick precis ett telegram.
Vad gick de med på till slut?
I sammanfattning: Upphörandet av fientlighet.
Tillbakadragande av tyska styrkor till andra sidan Rhen.
Allierades ockupation av Rhenlandet och brohuvuden längre österut.
Bevarande av infrastruktur, ge upp flygplan, fartyg och krigsmateriel.
Frigivning av alla allierade krigsfångar.
I tur och ordning civila och slutligen reparationer.
Ingen frigivning av tyska fångar-
- och inget upphörande av den marina blockaden mot Tyskland.
- Kriget är slut. - Kriget är slut, sir.
När?
"Villkoren börjar gälla kl. 11.00 den 11 november."
- Vet presidenten om det? - Vi fick höra det av hans stabschef.
- Går de med på allt? - President Wilson är mycket nöjd.
Han tänker informera Kongressen och sen tala till nationen.
- Sir... - Var det nåt annat?
Fransmännen har begärt att vi pressar tyskarna till sista stund.
Ja...
- De vill alltså utöka territoriet. - Det verkar så, sir.
Ibland undrar jag om inte priset är för dyrt att vara allierad.
Många bra soldater kommer att dö.
Många bra pojkar har redan gjort det.
Då så...
Informera alla att stående order gäller.
De ska följa samma order till kl. 11.00.
- Sir? - Vi ska jaga de jävlarna till slutet.
- Kl. 11.00, översten. - Ska bli, sir.
- Jack. - Ja, sir?
- Några nyheter om negrerna? - Inte vad jag vet, sir.
- Vi vet fortfarande inte var de är? - Nej, sir.
- Får jag ställa en fråga, sir? - Visst.
Varför just de negrerna?
- Du känner väl till mitt smeknamn? - Blackjack.
Jag ledde 10:e kavalleriet när det bestod av bara svarta.
Vi stred vid San Juan Hill tillsammans.
Bästa soldater jag har haft nöjet att leda.
- Jag telegraferar, sir. - Säg till om du hör nåt.
Ja, sir.
Kriget är slut.
Sir? Hur är det, sir?
- Är allt som det ska? - Ja, jag är bara trött.
- Det kan jag tänka mig. - Jag är okej.
Tack, det räcker.
- Ska jag säga åt de andra att vila? - Nej, låt dem hålla på med vad de gör.
- Kriget kanske tar slut före gryning. - Ja, kanske det.
Kanske det.
Men det är märkligt att de skickar ut oss när vi är så nära slutet.
Det kanske är viktigt.
Det är mycket besvär bara för att rädda några vilsekomna svarta pojkar.
Minns du när vi tog oss in via franska kusten?
Mina kängor var dyblöta av saltvattnet i flera dagar.
När vi marscherade mot fronten såg jag en svart soldat för första gången.
- Fransman? - Ja.
De var på väg tillbaka från fronten, och de hade på sig...
Jag trodde att det var öron och fingrar på ett snöre runt halsen. Minns du det?
Nej, det minns jag inte.
Jag minns att jag tyckte det var så märkligt.
Senare fick jag veta att de kom direkt från franska kolonier i Afrika.
Och i deras stammar brukade man bära öron och fingrar...
...från sina fiender. Det visade på äkta krigarsjäl.
De visade på mod i strid, ungefär som troféer.
- Som indianerna? - Ja, precis.
Vilken syn.
Krigare...
...eller barbarer?
- Vi kan fråga en indian. - Ja, leta upp en indian.
Kan jag få lite påfyllning?
Det räcker, tack.
Roberts och jag tog värvning samtidigt.
- Vi blev befäl samtidigt, också. - Verkligen?
Hur kommer det sig att han blev befäl över de där färgade killarna?
Han sa alltid att hudfärgen inte definierar en man.
Jag antar att han har rätt.
Det hade han inte mycket för. Han är död nu.
- Vi ger oss av i gryningen. - Ja, sir.
Om kriget tar slut medan jag sover...
...väck mig inte.
God natt, sir.
- Vad tror du hände här? - Korpralen blev skrämd.
Varför har vi stannat? Vi borde verkligen fortsätta.
Menig. Såg du nåt?
Jag vet inte. Det är nåt som inte känns bra.
- Döda kroppar, inga tecken på strid. - Det är nåt som inte stämmer, sir.
- De kanske har nåt bra på sig. - Kanske mat.
- Har du några önskemål? - Man ska inte vanhelga de döda.
Varför inte?
- För helvete! Vad hände? - Jag letade bara efter souvenirer.
- Tysk granat, dold. - Hur illa är det?
- Det kommer att bli bra. - Häll lite whisky på det.
- Jag fryser! - Det ordnar sig, Pincelli. Håll ut.
- Jag vill inte dö här! - Du kommer inte att dö.
- Ge honom lite whisky. - Jag vill inte dö, sir!
- Hjälp mig att trycka på såret. - Du får åka hem nu.
Du får åka hem till 41st Street.
- Ge den här till min bror. - Du kan ge honom den själv!
- Vi ska åka hem. - Jag vill inte dö här, Card!
Herre, giv honom evig vila.
Din jävel! Det är ditt fel. Det är ditt jävla fel!
- Cardinni! Lugna dig, Cardinni. - Jag ska döda honom!
Släpp mig!
Hör på mig! Du har gått för långt. Du måste skärpa dig.
Jag fattar. Förstår du?
Är det uppfattat?
Bra idé, sir. Vi har förlorat två av de våra nu.
Sir!
Vad gör vi här ute? Vi blir dödade för ett gäng negrers skull.
Hör ni...
Några saker ni bör veta.
Jag...
Jag lider av... krigsneuros.
Och jag förstår det inte, jag vet inte vad det är.
Jag är ingen ynkrygg. Jag tror inte det.
Men när vi intog tyskarnas frontlinje...
...och era kamrater var fast...
Istället för att agera ledare löstes jag liksom upp.
Jag ville springa och fly från kriget.
Jag hoppade upp och stod mitt i skottlinjen...
...och en svart kille hindrade mig och drog tillbaka mig ner i säkerhet.
Och...
...nu står jag här.
Männen som vi söker...
Svart eller vit - det spelar ingen roll!
När ni åker hem gör ni som ni vill, ni kan behandla svarta som ni vill.
När ni står inför er Skapare ser han på de val som ni har gjort.
Men här idag, nu...
...är de där männen soldater i USA:s armé, oavsett färg.
Vi har order att hjälpa dem evakuera.
Om ni vill sticka, så gör det nu.
Jag förstår.
Jag tänker stanna.
Jag stannar.
Begrav era kamrater innan ni går.
Sergeanten.
- Sir. - Där har vi den nya krigföringen.
- Det stämmer nog, sir. - Men det är för sent i detta krig.
- Kan jag göra nåt för er, översten? - Vi har hört från 77:e.
De kan fortfarande vara vid liv. De är fast på kullen i sektor 174.
- Vid liv? - Tyskarna verkar tro det.
- Då ser vi till att de kommer hem. - Ja, sir.
- Vem sjutton är det som skjuter? - Ingen aning.
Vi kommer ut.
- Johnson? - Det var som tusan! Cain?
- Vad jag är glad att se dig. - Ursäkta, sir.
Korpral Johnson, spaningsgrupp 365.
- Vi väntade oss en spaningsgrupp. - William Rivers, kapten.
- Är du med Buffalo-soldaterna? - Ja, sir!
- Då hittar vi dem. - Den här vägen.
- De verkar ha gått hårt åt er. - Ja, sir. Det var en våldsam attack.
- Hur länge har ni varit här uppe? - Ett par dagar, tror jag.
- Ingen förstärkning? - Ni är de första soldaterna vi sett.
- Vem och var är ert befäl? - Sergeant Perry, han är där inne.
Positionera ut dina mannar och vänta. - Följ med mig.
Vi hittar ställen här och längre upp längs vägen. Dela upp er.
Det var som fan!
- Vi visste inte om du hade klarat dig. - Ni känner ju mig...
Kapten. Ni tog med er vår man tillbaka. Tack.
- Är ni här för att ge oss förstärkning? - Nej, sergeanten.
- Hur många har du med dig? - Vi är fem kvar.
Det var inte mycket till hjälp.
Mina order är att föra er tillbaka till de allierades sida.
Ordern kommer direkt från Washington D.C. Kriget är nästan slut, sergeanten.
- Det är dags att evakuera. - Ja, vi har hört det.
Tyskarna har släppt såna här över oss.
- Varför stannar ni då? - Med all respekt, sir...
- Vi tänker inte överlämna oss. - Jag förlorade två män för det här.
Menig, var vänlig och lämna oss. Jag vill tala med Rivers.
Ja, sergeanten.
Jag beklagar att du förlorade två män.
- Några nyheter om kapten Roberts? - Kapten Roberts är död.
Var han er vän?
Han var en bra karl.
Vet ni hur många jag förlorade när vi intog höjden?
- Nej, sergeanten. - 27.
- Modiga män, allihop. - Det tror jag säkert.
Vi landade i Frankrike i somras. Vi tränade för strid, förväntade oss det.
De gav oss spadar istället för vapen.
Vi grävde skyttegravar, bar ammunition, hämtade materiel.
Kapten Roberts bönade och bad om ett riktigt uppdrag.
En chans att kriga på riktigt. De sa att vi inte var lämpade för det.
Det måste ha varit svårt att höra det.
En dag kom ett riktigt uppdrag, en riktig strid.
Vi tänker hålla stånd tills för- stärkning kommer eller kriget är slut.
Ni förstår, kapten, det här är de allierades sida för oss.
Och vi tänker inte överge den.
Är ni medvetna om...
...att all mark som är under allierades kontroll går förlorad till tyskarna?
- Nej. - Höjden som ni har intagit...
...ligger långt in bakom fiendens linjer, flera kilometer.
De kommer att kämpa som hundar för att ta tillbaka den.
Det förändrar inget. Vi tänker försvara den här kullen.
Jag förstår varför ni är här, sir.
Vi väljer att ta den här striden. Ni behöver inte göra det.
Tänk om jag beordrar dig.
Det är inte er strid, kapten Rivers. Ni och era mannar-
- har fortfarande gott om tid att ta er tillbaka till era... vita vänner.
Tala om hur ni vill göra.
Vad sa han?
Det här är ditt kompani. Du behöver inte följa mig längre.
Om ni inte har nåt emot det, avslutar jag gärna det här med er.
När ger vi oss av?
Det gör vi inte.
Våra order är att ta med dessa mannar hem.
- Stanna och försvara kullen? - Just det, sen tar vi med dem hem.
Sir, kan vi talas vid ostört?
Tyskarna kommer snart att omringa oss. Hur ska vi...
- Vi stannar och kämpar. - Will...
Vi stannar och kämpar.
Sir.
Får jag säga något?
Där hemma skiljer hudfärgen oss åt.
Men här ute är vi av ett och samma slag.
Ni är alla mina bröder.
Och jag kommer aldrig att glömma vår gemenskap eller vad vi fått offra.
Tack.
Jag skulle säkert ändå inte hitta tillbaka själv.
Vi har lurat till oss allt vi kunnat: kulsprutegevär, bössor, granater-
- ammunition så det räcker, och franska Chauchat, men de funkar inte.
Och de tyska maskingevären.
Hör på nu, vi är här.
Tyskarna slår till vid vår svagaste punkt. Var är det?
Där, södra sidan. Det är svårt att se fienden genom alla träd.
Om vi placerar maskingevären på toppen-
- kommer tyskarna att oskadliggöra dem.
Vi placerar dem på norra sidan, precis vid krönet.
- Det funkar bara om de intar höjden. - Därför lurar vi dit dem.
Vi placerar ut soldater längst ner på södra sidan.
När tyskarna attackerar gör vi en skenreträtt så tyskarna följer efter.
- En fälla? - Precis.
Det kan gå. Men om de följer efter förlorar vi ju vår position.
Den här lilla höjden försvarar till varje pris.
Eller "Custers sista strid".
- Hoppas ni vet hur man gräver. - Nu sätter vi igång.
Tack, soldaten.
- Vet du hur den fungerar, Cardinni? - Ja.
Är du säker på det?
- Ja. - Det är inte så komplicerat.
Sir, männen har grävt tillräckligt.
Maskingevär, granater, granatkastare och tillräckligt med ammunition.
- Hur ser flanken ut? - Soldater på båda sidor.
Allt vi kan göra nu är att vänta.
Tack.
- Jag går och tittar till grabbarna. - Visst.
Menig?
Jag vill ge er den här, sir.
Sir? Sir!
- Kriget är väl snart slut? - Ja.
- Kan vi hålla stånd till dess? - Vi får se i morgon.
- Det är fantastiskt, eller hur? - Vad?
Samma himmel som hemma, men flera världar emellan.
Menig? Hur känns det att slå ett befäl i ansiktet?
- Vad pratar ni om? - Jag vet att det var du.
- Jag vet att du räddade mig. - Jag har inte...
Varför? Du är inte skyldig mig nåt.
Alla blir rädda, sir. Ibland behöver man bara lite uppmuntran för att orka.
Sir! En tysk officer kom viftande med vit flagg.
- Vad vill han? - Han vill prata med er.
Jag har ju redan sagt det, korpral!
- Era män är lite nervösa. - Han är ren, sir.
- Kan jag ta ner händerna? - Varsågod.
Är det någon av herrarna som har en cigarett?
Inget slår tobak från amerikanska Södern.
Ni kom under vit flagg, kapten. Vad vill ni?
Amerikaner är alltid rakt på sak.
- Jag är här så att ni kan ge upp. - Förklara.
- Ni vet nog att kriget upphör imorgon. - Kl. 11.00.
Korrekt.
Er position här är därför meningslös. Vi vill väl inte ha mer blodspillan?
Jag...
Jag tror att vi tänker stanna.
Dessa färgade gossar har kämpat väl. Det beundrar jag.
Men det är bara dåraktigt att fortsätta.
Jag har infanteri och artilleri på väg upp hit just nu.
Ni är omringade. Ni kommer inte att överleva.
Ni vill väl inte att alla era män ska dö? Eller hur, kapten?
Korpral och menig, eskortera kaptenen tillbaka till våra försvarslinjer.
Ja, sir.
Ni har till gryningen på er att ändra er.
Sen börjar jag skjuta.
Sir, fortfarande ingen fiende i sikte.
Jag litar på att tysken håller vad han lovat.
- Artilleriet blir svårslaget. - Ja, men jag har en idé.
- Hur många? - Det ser ut som tre.
- 76:or? - Ja.
Det blir svårt att få tag i vapnen.
Vi behöver bara köpa lite tid så att vi kan förstöra ammunitionen.
- Bita huvudet av ormen. - Ingen ammunition - inget blyregn.
Då måste de attackera vår position och tvinga ut oss.
Jag vill gärna leda männen dit och ställa till ett helvete för hunnerna.
- Är du säker, sergeant? - Ja, sir.
Hör på mig nu. Ni går in, slår till så snabbt ni kan.
Det här är din kulle, sergeanten. Jag vill att du kommer tillbaka hit.
Nu gäller det. Snabbt och lätt, gör er av med det onödiga.
Vapen och ammunition är det enda. Om det inte är svart - döda det.
Ni måste sticka härifrån. Jag tänker spränga hela skiten.
Skynda på!
Gör er redo. Ni vet vad ni ska göra.
Nu kommer de!
- Slut på ammunition! - Ladda om!
Där!
- De försöker anfalla i flanken! - De får inte komma bakifrån.
Gå ni, jag håller dem tillbaka.
- Är du säker? - Gå, bara. Gå!
Ni underhåller dem, medan jag springer fram.
En...
...två...
...tre!
Krypskytt!
- Jag är träffad! - Vad gör vi?
Stanna där!
Jag ser inte skytten.
Sir, jag tror att vi bör retirera.
Du har rätt. -Retirera! Retirera!
Thomas!
Vad hände, Thomas? Vart var du på väg?
Du och jag, vi gör det här tillsammans.
Det har varit ett rent nöje...
...sir.
- Vi måste sticka. - Nej...
Håll hårt i det är.
Ta hand om dig. -Retirera!
Det är slut med mig.
Gå, ni två. Lämna mig kvar. Jag fixar honom.
- Vi tänker inte lämna dig! - Gå nu!
Innan det är för sent.
Okej, på tre.
En...
...två...
...tre!
Där fick jag dig.
Kom igen, Quinn. Nej! Kom igen...
- Vi måste gå, Quinn. - Kom nu!
Översten?
Alla batterichefer pressar tyskarna framåt mot deras linjer.
- Motstånd? - Tyskarna är svårslagna.
De vägrar tro att de är besegrade.
Ta hem pojkarna.
Sir.
Säg åt befälen att fortsätta pressa framåt ända till kl. 11.00.
- Jack. - Ja, sir?
- Vad tror du? - Om vad?
Tyskarna. Kan vi besegra dem?
Jag tror inte det är sista gången vi ser tyskarna ute i fält, sir.
Ja...
Då får vi gå igenom samma sak igen.
Jag skickar meddelandet vidare.
- Kapten? - Jag klarar mig.
Sir, får jag...?
Nu får de veta vem som besitter höjden.
Hälften av soldaterna är döda, många andra är skadade.
- Hur har vi det med ammunition? - En del har bara några få skott kvar.
Nu kommer de.
Vi kan inte retirera.
Och om vi stannar här...
Sätt dit bajonetterna.
Du tar vänster flank, du går i mitten, jag går till höger ner för kullen.
- Anfalla? - Ja, medan tyskarna är på väg upp.
- Förstått? - Ja, sir.
- Då så, verkställ. Sätt på bajonetter. - Bajonetter på!
Menig Cain!
Ni är ju träffad. -Sjukvårdare!
11.03. Kriget är över.
- Jag fick aldrig chansen att tacka dig. - Det är inte nödvändigt.
Kriget bestämmer inte vem som har rätt.
Bara vilka som står kvar.
Men det vi åstadkom här...
Det här är rätt. Det här är vår största seger.
Läs det. Läs det, är du snäll.
"Kära, William."
"Ända sen vi var barn visste jag att du alltid skulle finnas där för mig."
"Du har funnits i mitt liv sen första början, och du är här till slutet."
"Jag vet att du är optimistisk, men jag överlever nog inte denna sjukdom."
"Och om så är fallet kommer jag att dö i frid efter att ha levt med dig."
"De kommande månaderna blir svåra, men du måste vara stark."
"Lev livet fullt ut och ge aldrig upp."
"Res till alla platser vi har pratat om. Jag är med dig hela tiden."
"Så länge du lever kommer min själ att leva vidare med dig."
"För alltid din, Harriet."
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com